Иван Йончев
Българката-майка

chitanka.info

Единствен имам сина по бранните полета.

Къде е той сега и как е аз не знам,

но моята душа от скръб не е обзета —

по него да заплача било би ме срам.

Защото зная аз какво се дълг нарича

към майка — Родина, що значи родна чест…

О, нека плаче таз, що своя син обича

по-силно от рода си, тя нека плаче днес.

А аз скръбта си горка с радост ще заменя —

щастлива, че отгледах смел и храбър син,

син, който брани гордо земята си рождена…

Аз няма да заплача, макар че е един!

И чуя ли, че е загинал във борбата,

в жестоката борба със подлий враг — тогаз

смирено ще целуна на родний край земята.

И… може би… тогава заплакала бих аз!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.